Ibland kan vi alla förlora riktningen i livet.
Man börjart undra om personen man är
är den person man tror sig vara.
För hur kan vi vara ärliga mot andra
om vi inte kan vara ärliga mot oss själva?
Och för att vara ärliga mot oss själva...
måste vi lyssna...
på vårt hjärta.
Och om man tittar tillräckligt djupt...
vet man vad man ska göra.
Men så länge vi har tron...
finns det inget som vi inte klarar.
Amen.
Pappa? Kan du hålla ställningarna en minut?
Jag måste hämta mer fisk. - Ja, ja.
Gå du.
Allt bra? - Ja då.
Var är snappern? - Där borta i kylboxen.
Klarar du dig?
Ja visst.
Vi ses senare.
Varför är inte min kille därborta så där mot mig?
Se på honom - Käkar.
Käkar alltid.
Vad då?
Jag ska träffa en kund snart.
Är det okej om jag förbereder mig?
Visst. Vi fixar det här.
Vi ses hemma.
Tack pappa.
Grabben jobbar för hårt.
Men han har åtminstone dig som tar hand om honom.
Alesha.
Demont? Vad är det?
Var är Christopher?
Han är inte här. Hurså?
Jag fick det här meddelandet för några minuter sedan.
Hjälp. Jag behöver hjälp.
Jag har försökt ringa honom, men kommer bara till hans telefonsvarare.
Jag är orolig för att något kan har hänt.
Okej.
Tack. Jag meddelar om vi får reda på nåt, okej?
Morrn. - Morrn, sir.
Allt okej? - Nej, vi har en saknad person.
Christopher Williams. 33 år.
Sågs senast 18.30 igår
på kyrkans grillfest uppe i Port Royal.
Han SMS:ade sin far vid midnatt, om att han behövde hjälp,
men inte ett ord efter det.
Vi kanske vet var han är.
Vi fick ett samtal från hamnkaptenen,
och hans kropp finns därnere.
Det är han, sir,
vår saknade person, Christopher Williams.
Var hittades han?
Båten låg tre kilometer norr om ön.
Fiskarna som hittade honom var på väg ut
för morgonfångsten vid 05.00
Hur hamnade han där då?
Något från ambulanskillarna?
Kroppen ligger som den hittades, så de bara bekräftade dödsfallet.
Och så...
hittades den här intill offret.
Illa medfaren. - Det kan man säga.
Batteriet är tomt, så jag får ladda den på stationen.
Tillhör den här båten offret?
Vi vet inte ännu, sir. - Inget namn eller reg. nr?
Nej. Jag ska be Ruby att leta fingeravtryck.
Det kanske ger nåt.
Låt mig bli klar på det här.
Ena minuten är Christopher Williams på kyrkans grillfest
och i nästa, ligger han död, på magen i en roddbåt.
Tre kilometer ut på havet.
Död som en sten.
Vad hände?
Jag förstår inte.
Vad gjorde han i en båt?
Ja, det undrar vi också.
Så han äger ingen båt då?
Nej. - Eller känner nån som gör det?
Inte vad jag vet.
Jag hatar att fråga, men...
Kan det vara möjligt att Christopher har gjort det själv?
Nej, absolut inte.
Min son var lycklig. Han älsakde sitt liv.
Ja, naturligtvis. Förlåt mig.
Och om du orkar,
kanske vi kan gå igenom det som hände
fram till Christophers försvinnande?
Vi städade upp vid kyrkan.
Christopher ville gå för att klara av en del arbete.
Jag ska träffa en kund snart.
Är det okej om jag förbereder mig?
Och det var halv sju?
Han var notarius publicus.
Han hade ett möte idag på morgonen.
Kom han tillbaka till sitt hus för att arbeta,
eller har han ett kontor nånstans?
Hans kontor finns i Port Royal.
Jag antog att han for dit,
för hans bil var inte hemma när jag kom tillbaka.
Och en annan sak, pastorn,
som jag förstått fick du ett SMS runt midnatt
som sa att han behövde hjälp.
Och ingen såg honom, eller hörde nåt från Mr Williams
sedan han lämnat er vid kyrkan?
Ursäkta, jag måste ta det här.
"Hjälp. Jag behöver hjälp."
Tycker ingen annan här att det här SMS:et är lite, konstigt?
Det säger inte var han var
eller vad för sorts hjälp han behövde, eller vad som stod på.
Tiden kanske rann ut för honom när han skrev.
Ja, kanske det.
Men varför SMS:a efter hjälp överhuvudtaget?
Varför inte ringa och tala med någon?
Han kanske inte kunde, av nån anledning.
Ursäkta, men hur var ditt namn?
Clarence. Clarence Delport.
Jag är Shonelles man. Clarence och jag har varit vänner
med Alesha och Christopher sedan vi var barn.
Vi ville bara komma för att ge vårt stöd.
Naturligtvis. Mycket omtänksamt.
Sir?
Ursäkta mig. Och tack.
Det var Ruby. Det har gjorts framsteg.
Konstigare och konstigare.
Christophers kropp hittas i en båt tre kilometer ut på havet...
men hans bil står övergiven här mitt i regnskogen.
Nästan som en bilkapning - dörren öppen, radion på.
Jag vet inte vad som hände i går kväll.
Något säger mig att Christopher Williams
inte hittades död i den där båten av en händelse.
Anna. Hej.
Jag skulle just ringa.
Har en del att göra för tillfället.
Ja visst, vad sägs om Catherine's?
Siobhan kommer med flyget senare och vi kanske kan äta middag tillsammans.
Toppen. Vi ses. Hej.
Sir?
Förlåt mig, Madeleine. Ja...
Madeleine.
Har vi positionen där båten hittades?
Ja, nånstans.
Ah, JP, Ruby, vad har ni?
Jag kunde inte ta några avtryck från båten.
Träet var för gammalt och blött.
JP, gick det bättre för dig?
Ingen såg offret komma hem till sitt hus efter grillfesten,
så vi vet inte säkert vart han tog vägen.
Här är den, sir.
6,5 km. sydväst om Port Royal.
Tack, Madeleine. - Inga problem.
där.
Så...
offrets bil hittas 8 km. in i landet -
här - med radion på.
Men han finns ända här nere
drivande i en båt mitt i karibiska havet...
vilket får oss att ställa den enkla frågan -
"Vad tusan hände i går kväll?"
Direkt i morgon
kanske du kan bege dig till offrets kontor i Port Royal?
Ta en ordentlig titt,
och se om det finns nåt som visar att han varit där efter grillfesten.
Ja, sir.
Och roddbåten.
Kan vi få reda på var den kom ifrån?
Utan ID-nummer eller fingeravtryck...
Och då hamnkaptenen inte heller kände igen båten, så...
Jag kan göra ett försök, sir.
Som min gammelfarmor Patterson alltid brukade säga,
"En kokosnöt i taget, ger en full korg"
Kloka ord från farmor Patterson.
Kör igång, Ruby. Du bestämmer.
Tack, sir.
Så förhoppningsvis får vi obduktionsresultaten i morgon,
och kommer närmare svaret på
om Christopher Williams blev mördad -
och i så fall, hur.
Oj oj. De har funnit varandra? - Ja.
Jag presenterade dem.
Hoppas du inte misstycker.
Nej då.
Hur kommer de överens?
Som om elden vore lös.
Du ser ut att behöva den här.
Du läste mina tankar Catherine. Tack.
Förlåt att jag är sen. Vi fick hand om ett mord.
Hej pappa.
Hej, så härligt att träffa dig. - Samma här.
Hur var flygresan? - Lång.
Men nu är du här. Det är det viktigaste.
Hej.
Och vad har ni två pratat om då?
Om dig mest.
Vi har behandlat din klädsmak och pappaskämt.
Och vi skulle precis börja med dina ovanor.
Det går fort.
Så har Anna berättat att du kanske följer med henne på resan.
En strålande idé.
Tycker du det? - Ja.
Jag väntar mig inte att du ska släppa allting här,
men du kanske kunde,
träffa mig i San Francisco vid slutet av månaden.
Så kunde vi köra genom mellanvästern tillsammans
innan vi beger oss söderut till karnevalerna.
Du kunde göra din cowboygrej, pappa.
Han har alltid velat vara Gerry Cooper.
Gary. Gary Cooper.
Ni får fundera på det medan jag går på toa.
Nå?
Hon är härlig.
Är det inte på karnevalen i Rio
som kvinnorna får pärlhalsband för att skryta med?
Hoppas det inte är tvång på det.
Du får hålla ögonen på pappa.
Han kommer att jaga efter dem med sin jacka.
"Bäst att du tar på dig något?
"Du fryser ju ihjäl."
Så lät det i min ungdom.
Vi har pratat och pratat, men din far här
har ännu inte sagt om han följer med mig eller inte.
Det är några saker att ordna upp.
En del av oss har ett jobb.
Det är lugnt. Han gör alltid så här.
Han mår inte bra om han inte får oroa sig lite först.
Och du då, Siobhan? Du är här en vecka och sedan...?
Jag har slutat på universitetet. Och så sent som igår,
har jag fått ett jobb att komma tillbaka till.
Grattis. Det är ju toppen.
Svårt att tro.
Min lilla flicka går ut i världen
och är vuxen.
Och var är det?- Ett förlagsföretag i London.
Så efter tre år borta, är det skönt att bo där igen -
och träffa alla gamla vänner och familjen.
Och har du nånstans att bo?
Jag ska flytta hem igen.
Lycka till då. Hoppas allt blir bra.
Jack...?
Lycka till.
Skål..
Det hade jag inte väntat mig.
Vad då?
Obduktionen är klar, och hör här -
Offret dog av skador
som uppkommit av ett fall från en avsevärd höjd.
Fast han hittades i en båt mitt ute på havet?
Det är ju inte riktigt klokt.
Och se här. Kraftiga blåmärken. Inre blödningar.
Spräckta och brutna ben.
Och viktigast, märken på överarmarna
som tyder på att någon tog tag i honom och knuffade honom.
Så det var mord.
Ja. Men jag har ingen aning om var det hände.
Föll han kanske i båten och dog?
I så fall, hur och var?
Och varför stod bilen så långt in på land.
Okej.
Låt oss titta närmare på de här människorna.
Offret, Christopher Williams. Vad vet vi om honom?
Här.
Han föddes här i Saint Marie 1987.
Hans far är Demont Williams.
Han är pastor i pingstkyrkan i Port Royal
Hans mor? - Hon dog när han var 11.
Cancer. - Måste varit tufft.
Och de andra då?
Okej...
Alla blev tydligen vänner i söndagsskolan.
Det stämmer.
Christopher och Alesha började träffas när de var tonåringar.
Ung kärlek, va?
Hon tycks också ha haft en svår barndom.
Hon lämnades om föräldralös som baby.
Vi har inte mycket om Clarence och Shonelle.
Clarence är kyrkans musikdirektör.
Utöver det, så jobbar jag med det.
Clarence Delport...
Det var nåt med honom igår.
Jag ska gräva lite mer.
Morrn, sir. Inspektörn.
Ruby. Hur gick det med båtjakten?
Jag kan ha gjort ett riktigt genombrott.
Härligt. Vad har du?
En fläck. - En vad då?
Kom och titta.
Där.
En stor fläck med röd färg, som om nån spillt ut den.
Ja.
Vilket gör att vi nu kan identifiera båten.
Jag antar det.
Men jag tror du har en del kvar att göra där, Ruby.
Men om nån känner igen båten...
och berättar varifrån den kom...
Du är verkligen ihärdig. - Tack, sir.
JP, vad har du? Jo...
jag sökte igenom offrets kontor,
och det finns inget där som pekar på något motiv.
Emellertid... - Oj.
Jag älskar ett "emellertid", JP.
Det finns en kamera på framsidan,
och den visar att Christopher kom hit direkt efter
kyrkans grillfest, och kom hit tre minuter över sju.
Men det är nåt annat du borde se, sir.
Jag har skickat över det till er.
Okej, bra JP. Tack.
Och vad har vi här då...
Shonelle Delport.
Som säger att hon inte såg Mr Williams igen den där kvällen
efter att han lämnat kyrkan.
Jag vill inte tala med er om det här. - Ursäkta?
Shonelle? Vem är det?
Mrs Delport, det här är en mordutredning.
Det är allvarligt. - Jag vet, men...
Å, det är ni.
Något problem? - Det är bara några saker
som de vill klara ut med oss.
Jag klarar det. - Okej.
Varför vill du inte att din man ska veta det, Shonelle?
Var det något mellan dig och Mr Williams?
Nej, inget sånt. Jag skulle aldrig bedra Clarence.
Du säger det, men du har redan ljugit för oss.
Du var med offret när du sa att du inte var det.
Ja, men det var inget olagligt med att jag var där.
Jag ville bara tala med honom om en sak.
Om vad då?
Det kan jag inte säga.
Shonelle, jag vet inte hur jag ska säga det,
men du måste liksom göra det ändå.
Om du inte vill bli arresterad för att ha hindrat utredningen.
Christopher hade alltid varit lite av en...charmör.
Ni vet? Träffade andra kvinnor.
Jag trodde han hade slutat,
men jag såg honom med en för nån vecka sedan.
Jag vet inte vem hon var, men...
jag förstod att han börjat med sina dåliga vanor igen.
Så jag gick för att träffa honom i går kväll.
Jag sa åt honom att sluta.
Han är en gift man. Det är inte rätt att synda så där.
Och vad sa han?
Försökte snacka sig ur det,
frågade om jag skulle berätta för Alesha.
Jag sa att jag inte skulle det om han slutade direkt.
Det var allt. Vi gick därifrån åt olika håll.
Säg mig,
kände Alesha till hans senaste snedsteg?
Men jag berättade aldrig det.
Jag vet vad han haft för sig.
Jag är inte dum.
Han fick massor av SMS dygnet om,
och försvann till kontoret för att jobba på kvällarna.
Konfronterade du honom om det nån gång?
För ett år sedan.
Han förnekade det.
Jag sa, om det inte är sant, visa mig din telefon och alla SMS.
Och?
Han gjorde inte det.
Men efter det lovade han alltså att sluta?
Han sa att han aldrig skulle vänstra igen,
med gud som sitt vittne.
Men det gjorde han, eller hur?
Jag antog det.
Det måste ha varit svårt...
..och gjort dig arg.
Låt mig vara tydlig nu.
Jag dödade honom inte.
Jag hade redan bestämt mig.
Du tänkte lämna honom?
Jag skaffade ett litet hus på Montserrat.
Jag tänkte flytta dit inom de närmaste veckorna.
Kände din man till det?
Jag hade inte berättat det ännu.
Jag ville ordna allt först. Men jag tänkte det.
Jag behövde inte döda honom...
för jag tänkte lämna honom.
Inom mig, hade jag redan gjort det.
Vi måste gå igenom offrets telefonlistor,
för om han träffade en annan kvinna, vill jag veta vem hon är.
och vad hon gjorde under mordnatten.
Jag tar tag i det nu, sir.
Vi arbetar väl inte ihjäl oss, va?
Förlåt, sir. Det var bara, typ, fem minuter.
Jag har gått så mycket idag.
Jag har jätteont i fötterna.
Ingen framgång med din färgfläck då?
Nej.
Och jag har varit i hamnen i Honore,
hamnen i Port Royal,
marinan intill Paradise Cove,
och så har jag kollat med fyra olika båtvarv på ön.
Och ingen kände igen båten?
Ingen.
Men du gjorde ditt bästa.
Vi får väl se det här som ett nederlag.
Nederlag?
Nej då.
Det är inget ord som vi Pattersons gillar att använda.
Jag ger inte upp ännu.
Den här gången har jag kallat in höjdarna.
Godafton allesammans. - Polismästarn.
Jag bad polismästare Patterson
att ringa Saint Marie Times och be om en tjänst.
Om vi visar ett foto på båten i tidningen,
så kanske nån hör av sig.
Som kommissarien själv vet,
är jag alltid glad att få hjälpa till i en utredning.
Ja, naturligtvis. tack.
Jo...polismästarn.
Skulle vi kunna byta några ord?
När det passar dig. - Naturligtvis.
Min sekreterare får hitta en tid.
Är du klar? De väntar på oss vid kajen.
Ja, farbror Selly. - Konstapel Hooper?
Polismästarn.
Jag hörde att du ska söka till inspektörsexamen.
Ja, det stämmer.
Jag tyckte att jag ville utmana mig själv.
Då kanske det gläder dig
att årets prov är en extra utmaning.
Jag har själv satt ihop det.
Bra. Team Patterson är ute på sitt uppdrag.
Utmärt.
Så...
hur gick det, sir.
Jo, offret verkar inte vara det helgon vi trodde.
Nej. Han hade ett otal älskarinnor vid sidan om äktenskapet.
Det ger Alesha motiv.
Det stämmer. Förutom att hon tänkte lämna honom,
och flytta till en annan ö. Hon visade papper på det.
Och vad gäller Shonelle Delport,
så är det nåt mellan henne och Clarence.
Han var väldigt konstig när vi först träffade honom.
Och hon ville absolut inte att hennes man skulle få veta
att hon träffade Christopher natten då han mördades.
Jag tror att det finns mer där, än hon vill säga.
Käre gud fader...
förlåt mig för att jag varit bedräglig i vad jag sagt
och vad jag gjort.
Hejsan. - Hej.
Så vi har planer?
Nej, jag ska med Madeleine och Ruby till den där strandbaren
som Rubys kusin äger. - Okej.
Och varför fick inte jag komma?
För det är en tjejträff och du är ingen tjej.
Siobhan.
Du kommer att vara som en magnet för killarna, i den där klänningen.
Kommissarie Mooney.
Jag såg dig inte.
Jag gav bara din dotter en komplimang
för hennes utmärkta klädval i afton.
Jag hörde vad du sa, Ruby, men jag låtsas inte om det.
Stick iväg nu. Ha så kul.
Madeleine, för guds skull, lova att se efter dem.
Jag ska göra mitt bästa.
Då går vi.
Polismästarn.
Jag väntade inte dig.
Jag hade en ledig tid.
Låt mig ordna en drink.
När jag var ung, funderade jag på att resa runt i världen.
Men det gjorde du inte?
Ångrar du det?
Varför skulle jag det?
Jag har haft ett härligt liv här.
Jag skulle inte ha velat missa en enda dag av mitt mitt liv.
Du förstår...
det är det jag saknar,
det som försvann för mig dagen då Kathleen dog.
Känslan av...att veta var man vill vara...
och att vara där.
Somliga säger att,
ett sätt att ta reda på det, är att resa.
Och du?
Jag säger nog
att verklig lycka har väldigt lite att göra med geografi.
Så om jag...
Om jag reser...
klarar du dig då utan mig?
Det första du måste lära dig, Jack,
är att, om du ska finna lyckan,
så kan du inte kosta på dig att oroa dig för vad alla andra vill.
Morrn.
Godmorgon, sir.
Har du sett Saint Marie Times? Titta.
Jag är på sidan fyra.
Toppen. Har nån ringt om det än?
Inte än, men det är tidigt ännu.
Vi håller tummarna.
Ja, Madeleine, har vi nåt positivt?
Jag talade med kvinnan som Christopher hade en affär med.
Och?
Och hon hade besökt släktingar på Dominica sedan i lördags.
Jag ska gå igenom hans SMS igen och se vad jag kan hitta.
Du då, JP?
Jag har gått igenom offrets arbetsdator,
och det enda som verkar konstigt
är att han kom åt hustruns E-mail och sociala media från den.
Snokade på sin fru.
Han kanske fick nys om att hon tänkte lämna honom.
Förutom att han har gjort det ett bra tag, sir.
Såvitt jag förstår, mer än ett år.
Så han kanske var osäker på sitt äktenskap.
Men inte så osäker att han slutade ligga med andra kvinnor.
Jag fortsätter med hårddisken och se vad som dyker upp.
Under tiden, Madeleine, kanske du vill följa med till kyrkan?
Jag är övertygad om att Shonelle och Clarence
döljer nånting för oss.
Och den ende personen som känt dem
sedan de var barn, är pastorn, Demont.
Jag vet inte vad ni väntar att jag ska säga, kommissarien.
Men de är goda människor, ärliga kristna män och kvinnor.
Vi är inte här för att skvallra, pastorn.
Vi försöker bara förstå
vad som pågick i Christophers liv.
Din sons liv.
Vad vill ni att jag ska berätta?
Det du vill berätta.
Jag vigde dem här, Christopher och Alesha.
En strålande dag.
Jag kände mig salig.
Jag har alltid tänkt få döpa deras barn här också.
Jag vigde Clarence och Shonelle här också,
några månader senare.
Men det var annorlunda.
Hur då?
Natten innan, runt midnatt, skulle jag låsa
och fann Clarence på knä, och bad.
Precis där.
Han hyste tvivel.
På morgonen bestämde han sig för
att genomföra det.
Du menar väl inte...att det hade med Christopher att göra?
Clarence kunde inte älska Shonelle...
.för han älskade Alesha.
Hade alltid gjort det,
sedan de var tonåringar i söndagsskolan.
Han var helt bedårad av henne.
Hon tyckte att de var bästa vänner, men
men han sög i sig allt hon sa.
Problemet för honom var att hon valde en annan.
Men jag vet att han aldrig slutat tänka på henne.
Vet du, Ruby, det sägs att om man stirrar på en kastrull så kokar den aldrig.
Inte ens om man verkligen vill det?
Inte ens om man verkligen, verkligen, verkligen vill det.
Det kanske inte är den vanliga taktiken,
men om jag fortsätter att stirra, så förr eller senare, kommer telefonen att...
Men svara då.
Honorepolisen.
Ja, det här är konstapel Patterson.
Vad kan jag hjälpa till med?
Du såg artikeln i tidningen i morse.
Och du känner igen båten.
Glenroy Jacob. Han var fyrvaktare
tills den automatiserades för tio år sedan.
Och han kände igen båten från bilderna i tidningen?
Ja, han hade den där inne i händelse av nödsituation.
Och när han flyttade,
sålde han motorn och lämnade kvar resten.
Han hade den under en presenning bakom fyren.
Hur kan vara säker på att det är samma båt?
Det är den röda fläcken, sir.
Glenroy svor på att han skulle känna igen den var som helst.
Och det sägs att han skaffade en burk färg
när han skulle snygga till byggnaden.
Det var ett fantastiskt jobb, Ruby.
Det måste jag verkligen säga.
Så det är här som mördaren fick tag på båten.
Kan mycket väl vara här modet begicks också.
Kan ni komma med här?
Jo, det...
det verkar som om nån brutit upp dörren.
Och så såg vi färska däckspår där uppe.
Okej, bra.
JP, borsta dörren och presenningen efter avtryck.
Ruby, kan du ta ett avtryck av däckspåren?
Madeleine, hur gillar du höjder?
Är du okej?
Titta. Släpmärken.
Kanske tecken på slagsmål.
Och vad gör den där här?
Vad är det?
En liten plast-ballerina.
En sån där figur som finns i en speldosa
eller ett smyckeskrin.
Siobhan hade ett sånt när hon var liten.
Jag också, sir.
Jag brukade använda det att gömma saker som inte mamma fick se.
Kanske bilder av killen jag var kär i.
Ah, Curtis MacKenzie.
Han var den bäste cricketspelaren i skollaget.
Sir, vi har en träff på avtrycken från presseningen.
Låt höra. - Clarence Delport.
Jag tror det där är Clarences pick-up.
Ruby, jämför däcken med avtrycken du gjorde. - Ja, sir.
JP?
Okej, Clarence, vi ska berätta vad vi vet.
Båten som Christopher Williams kropp hittades i,
har kopplats till fyren på Hope Point.
Och obduktionsresultaten visar,
att Mr Williams dog av ett fall från en avsevärd höjd.
Vi utgår för närvarande från att han knuffades
från toppen av samma fyrtorn.
Vi har bevis som placerar både dig och pic-upen
på samma plats.
Och vi vet också att,
du under en tid har kämpat med dina inre känslor
för offrets hustru.
Det är ett motiv, Clarence. Förstår du det?
Gör av med mannen, och Alesha är bara din.
Nej, nej Det är inte... Jag skulle aldrig.
Jag gjorde det inte.
Okej...jag var vid fyren, men...
Jag dödade inte Christopher.
Så du medger att du var vid Hope Point på mordnatten?
Men det var inte du som dödade Mr Williams?
Men du vet vem som gjorde det.
Clarence. Om nån annan gjorde det, och du vet vem det är,
så måste du berätta det.
Jag säger inget mer.
Varsågod, sir.
Förlåt, Ruby. Stod och drömde. Tack.
Okej, fyrtornet vid Hope Point.
Låt oss ta reda på om det finns nån mening med just den platsen
nånting som kan ha hänt där.
Det kan vi göra.
Bra, gör det. - Tack.
Mördaren valde den här platsen av en särskild anledning.
Om vi bara kunde komma på vilken.
Sir? Kan jag få säga en sak?
Självklart.
Jag har letat mig tillbaka i offrets SMS
och jag tror att Christopher Williams
var väldigt kontrollerande mot sin fru.
Fortsätt.
Bad henne att boka av en utekväll,
som han inte ville hon skulle gå på,
och bestämde vilka hon fick, och inte fick träffa.
Inte så konstigt att hon ville lämna hemmet och börja på nytt.
Hon var tvungen.
Hennes hjärta sa henne vad hon skulle göra.
Det kan man inte ignorera.
Nej, Madeleine.
Det kan man inte.
Så jag undrade, om Christopher var kontrollerande,
kanske till och med svartsjuk,
är det möjligt att han och Clarence verkligen slogs.
Och kanske vi hade rätt - det kanske är han som gjorde det
och bara försöker villa bort oss.
Ja, bra tänkt, Madeleine. Tack.
Jag måste bara iväg och göra en sak.
Jag kommer tillbaka så fort jag kan.
Jack.
Kom hit.
Hej.
Jag tänkte börja packa lite -
och så måste jag förstås öppna en flaska rom
för att väcka upp äventyrslustan lite.
Vill du ha?
Jag tror inte det.
Vad är det, Jack?
Anna...
jag följer inte med dig på resan.
Så klart du inte gör.
Ursäkta?
Jag hade aldrig riktigt trott det, Jack.
Jag klandrar dig inte.
Du miste din fru, livet rasade ihop,
så du stack iväg. Det är inget att skämmas för.
Det är ju det du gör, eller hur?
Jag gör faktiskt det motsatta.
Du förstår, mitt äktenskap var olyckligt,
så hela tiden flydde jag från den jag verkligen är.
Så att resa runt är mitt sätt
att äntligen vara mig själv, att vara ärlig.
Men det är det jag också gör.
Genom att stanna i Saint Marie? - Nej.
Genom att åka hem.
Vad?
Jag har äntligen kommit på det.
Att mista Kathleen, var bara en del av sorgearbetet.
När hon dog, förlorade jag också resten av mitt liv.
Mitt liv finns därborta i London.
Mitt hus står tomt där.
Det är mitt hem.
Mina vänner går fortfarande på puben och tar en öl och gnäller.
Och nu kommer Siobhan tillbaka -
till vårt hem.
Så att resa jorden runt med dig
hur fantastiskt det än skulle vara -
och jag vet att det kommer att bli fantastiskt -
Jag vet det.
Men det skulle vara som om jag smet iväg igen.
Och jag har fått nog av sånt.
Jag åker hem.
Så är det.
Hur arg är du, på en skala från ett till tio?
Tio,
..nu.
Det är inte mer än rätt.
Du kan förbanna mig om du vill...
Jag är borta till i januari, så...
jag gör mitt sista stopp i London.
Och jag gör te åt oss.
Du måste se det här. - Vad är det?
Jag grävde lite om den där fyren,
och det fanns inte mycket, men jag hittade den här artikeln in en tidning
från typ 30 år sedan.
Tremånaders baby hittad övergiven vid fyren vid Hope Point.
Polisen var där den natten.
Här har vi mappen.
Barnets mor hette Elise Johnson.
Men se vad babyn heter.
ALESHA JOHNSON
Det måste väl betyda nåt, kommissarie Mooney?
Ja, Ruby, verkligen.
Speldosan, var är den?
Clarence, jag är på ett morrhårs avstånd att lösa det här.
Jag tror jag redan vet vad du gjorde den där natten,
så gör dig själv en tjänst och säg var den finns.
Shonelle har den.
Bra.
Det kunde varit en till som dött den natten...
en som inte förtjänade det.
Och det var därför jag gjorde det jag gjorde.
Och jag ångrar det inte.
Jag hittade den under framsätet i hans bil.
På mordnatten kom Clarence hem sent.
Jag förstod att han hade gjort nånting.
Han var svettig, och kläderna var smutsiga.
Och sedan berättade ni att Christopher blivit mördad.
Och då förstod jag.
Jag konfronterade honom om det igår.
Han förnekade det.
Vad har du gjort. - Det var inte jag.
Men jag visste att han ljög.
Man bor inte med nån så många år
utan att kunna se när nån ljuger för en.
Beethoven. Naturligtvis.
Tremånaders baby hittad övergiven vid fyren vid Hope Point.
Hon lämnades föräldralös som baby.
Mördaren valde den här platsen för att begå mord av en speciell anledning.
Han kollade ständigt hennes sociala media och E-mail.
Snokade på sin fru.
Jag behövde inte döda honom,
för jag tänkte lämna honom.
Det kunde ha varit en till som dött den där natten.
Du vet vad som hände?
Du vet?
Jag är ledsen.
Det här tillhörde din mor.
Enligt en gammal polisrapport, så hittades det bredvid dig...
när hon lämnade dig på trappan till fyren.
Jag tror hon ville ge mig något som minne av henne.
Och du har haft den sedan dess.
Jag kände henne aldrig, men...
jag har alltid känt kärlek för henne,
oavsett vad hon gjorde.
Det är villkorslös kärlek.
När vi insåg
att mordet på Christopher ägde rum vid fyren,
så kunde vi inte förstå varför det skedde där.
Vi hade sett det på alldeles fel sätt,
för det var inte avsikten.
Det var inte meningen att han alls skulle vara där, eller hur?
Så du hade inte tänkt ut att han skulle dö den natten.
Det var ditt eget liv du tänkte ta, eller hur?
Beethoven - Für Elise.
Det var väl din mammas namn,
Elise?
Om jag hade en dotter, skulle jag kalla henne det.
Och fyren, liksom speldosan,
hade en betydelse för dig.
Det var en anknytning till din mor.
Och jag tror det var därför du gick dit
och du tog den här speldosan med dig.
Den platsen har alltid kännts speciell för mig,
den var en trygghet för mig.
Det var det närmaste jag kunde komma henne.
När vi kom för att prata med dig
om Christophers affärer härom dagen,
kunde jag inte undvika att se
att du hade svårt när du böjde dig.
Jag tänkte inte så mycket på det,
men nu när jag vet mer om Christopher som person...
så misstänker jag att det ligger mer bakom den där skadan.
Män som gör illa sina fruar, de...
..har vissa likheter.
De är kontrollerande.
Och de blir lätt svartsjuka.
De är nästan alltid otrogna.
Och trots det...
så uppträder de mot släktingar och vänner
som älskliga, ansvarstagande anständiga människor.
Han var våldsam mot dig, eller hur?
Det här var sista gången han gjorde det.
Det var ett möte i kyrkan för kvinnorna i kören.
Jag skulle just gå dit.
Men han ville inte att jag skulle gå. Så vi grälade, och...
Får jag fråga hur länge det pågick?
I början kunde han bli arg på mig...
om han inte ville att jag skulle gå nånstans, eller...
om han såg mig tala med en annan man.
Första gången han slog mig, var efter att vi gift oss.
Han beklagade det mycket.
Varje gång lovade han
"Det ska inte hända igen."
Men så blev det inte.
Det skulle bli bra. Han skulle bättra sig. Tills...
Tills det hände.
Och det var därför du bestämde att lämna honom
och flytta till en annan ö.
Och jag tror att på grund av det som skedde den kvällen
kom han på det.
Han kontrollerade mina saker.
Han letade alltid bevis för att jag var otrogen,
eller att jag ljög för honom.
När jag kom hem från kyrkan, var han inte där, men...
..han hade lagt fram alla papper jag hade.
Han ville visa att han visste vad jag tänkte göra.
Jag visste precis vad han skulle göra med mig när han kom tillbaka.
Efter det visste du att han aldrig skulle låta dig åka din väg.
Din dröm om frihet krossad.
Och det var när du var som mest nere, som du...
Jag kunde inte låta honom slå mig en gång till.
Och jag hade ingen att vända mig till.
Alla trodde att han var den fine Christopher, pastorns pojke.
Jag ville bara få slut på det.
så jag skrev ett meddelande och lämnade huset.
Jag visste vad jag måste göra.
Och när han hittade meddelandet,
och förstod vad du tänkte göra, började han leta efter dig.
Men han visste inte var du fanns.
Så han gick för att hitta Clarence...
för att be honom om hjälp.
Du måste veta var hon finns.
Eller? - Okej.
Clarence var alltid intresserad av sånt jag berättade för honom.
För att han bryr sig om dig, eller hur?
Clarence kände till fyrens betydelse.
Det var dit du skulle gå.
Alesha.
Okej. Vänta här. Jag går.
Alesha, jag kan inte påstå att jag vet vad som hände den natten,
Men med tanke på hur det slutade,
och hur Christopher var som person,
så tror jag han blev arg på dig
Han vädjade till mig.
Men jag ville inte tala med honom.
Jag kunde inte ens se honom i ögonen.
Alesha, vad är det här för dumheter?
Vi ska hem. Sluta med de här dumheterna.
Och så började han bli arg.
Ge mig den här.
Jah försökte dra ner mig i trappan.
Han gav sig på mig...
Nu går vi.
Sluta.
och så tänkte han slå mig igen...
Tvinga miog inte till det här.
och jag...
Du gav igen.
Och Clarence, som hade sett alltihop...
och som hade älskat dig länge,
tog kommandot.
Jag tror han bad dig gå hem, samla dig och klara tankarna,
medan han tog hand om allt.
Han tog hand om mig den natten, som ingen annan nånsin gjort.
Men han hade inte tid att helt göra av med kroppen,
Så han gjorde sitt bästa
för att leda oss
så långt från dig och fyrtornet som möjligt.
Och sedan, när han visste att du var hemma,
så skickade han SMS:et från Christophers telefon till Demont
för att ge dig alibi.
Han lade Christophers kropp i båten
och knuffade ut båten i havet...
så oavsett när och var den hittades,
så fanns det ingenting som kopplade den till fyren.
Sedan bogserade han Christophers bil upp i regnskogen.
Clarence var smart.
Ett tag gjorde han oss mycket förvirrade. Men...
tack vare ren envishet av en av våra poliser,
hittade vi till slut till fyren.
Och när vi var där
Så hjälpte den här lilla damen oss
att pussla ihop alltsammans.
Så, kommer du att arrestera mig nu?
Jag är rädd för det.
Men jag lovar dig, Alesha, att vi ska göra allt vi kan
för att säkerställa att domaren fullt ut förstår
omständigheterna som ledde till att du gjorde det du måste.
Det kommer att beaktas. Det ska jag se till.
Med Christopher kände jag mig som en fånge.
Fängelse blir ingen skillnad.
Om det är vad gud vill , så...
Nej, nej, Alesha.
Du får inte tänka så.
Varenda människa på denna jord
förtjänar att få leva sitt liv utan fruktan...
..att leva det som det passar dem.
Och ditt liv...
Det är dags för en förändring.
Dags för dig att börja på nytt.
Börja på nytt?
Godafton polismästarn.
Kommissarien.
Har du bestämt dig?
Ja, det har jag.
Och?
Jag ska inte ut och resa.
Men jag kommer att lämna Saint Marie.
Du förstår, en god vän till mig sa
att han aldrig känt nåt behov av att söka nånting.
Det enda han skulle ha ångrat
vore om han skulle ha gått miste om det fina liv han haft.
Reser du hem?
Det gör jag.
Du kom hit till oss som en total främling, men du ska veta...,
att du reser efter att ha vunnit respekt och tillgivenhet
från hela ön.
Du kommer att vara djupt saknad.
Tack, sir.
Är du klar? Madeleine är här.
Jag ville bara se den där utsikten en sista gång..
Jag kommer att sakna den. - Vi kommer tillbaka och hälsar på.
Och där är du, Harry, gamle vän.
Du sköter väl om nästa som kommer hit, va?
Jag kommer att sakna dig.
Ta hand om dig.
JP, det har varit ett nöje.
Jag kommer verkligen att sakna dig också.
Godafton allesammans.
Polismästarn. - Godafton, polismästarn.
Jag ville bara komma förbi och försäkra mig om att ni klarar er
med tanke på DI Mooneys avresa.
Ja, vi klarar oss bra.
Vi saknar honom. Men vi är glada för hans skull.
Det är bara lite konstigt att han inte är här, sir.
Polismästarn.
Har du hittat nån ny polis
för att ersätta kommissarien, farbror?
Dessvärre har jag inte haft möjlighet
men förhoppningsvis kommer en tänkbar kandidat
att dyka upp snart.
Och tills platsen är tillsatt, kommer jag förstås
att vara tillgänglig,
om något allvarligt inträffar.
Men förhoppningsvis
kommer inte det att behövas.
Tack.
Jo...polismästarn.
Vi har en kropp på White Sands Hotel.
En av gästerna hittades inlåst på sitt rum.
Tycks ha tagit sitt eget liv.
Då är det väl bäst att vi åker dit. - Ja.
Svensk text: Myrsveden